Am acest prieten.
El a spus că firea umană,
condiția umană,
a fi ființă umană,
este de a fi singur și rece,
ca cineva pierdut în pădure.
E ușor să spui
el este genul de om ca "un pahar pe jumătate gol".
Eu am altă opinie aspura acestui lucru.
Văd antica mașinărie a lumii,
elegantă și feroce, nici bună nici rea.
E plină de lucruri minunate,
lucruri de nedescris.
Șmecheria este... să le ții asunse...
...până la momentul potrivit.
Știi...
Am tot vorbit despre tine.
Eu și două fete de la radiologie. Ne intrigi.
Nu folosești replici comune.
Vorbești despre antica mașinărie.
Faci tot felul de trucuri.
lar ochii tăi sunt...
triști... chiar și atunci când râzi.
lar când mă privești, este...
...îmi este greu.
Este ceva străvechi.
Neeru a zis...
Am să tac din gură acum.
Ce ?
- Ce a zis ea ? - Nu.
- Crede că ești periculos. - A spus ea asta ?
A folosit chiar acest cuvânt ?
Și mie mi s-a părut cudat cuvântul.
Mitchell, ești periculos ?
- Uite, ar trebui să plec. - Oh, scuze.
Alo ? Bună !
Nu, doar o durere de cap.
Concentrează-te.
Îmi cer scuze.
Cred că o să merg în pat.
BEING HUMAN SERIA 1 episod 00 EPISODUL PILOT
traducere și adaptare: arianna-dana
Petrecere liberă.
Frumoasă bluză.
Unde ți-ai lăsat hainele ?
Nu am habar.
Nu am idee unde suntem acum.
A trebuit să-I întreb pe centralist de unde sun.
Mulțumesc.
Ești în regulă ?
Arăți straniu.
Aud asta de le cineva în desuuri.
- Ai sânge pe față. - E în regulă.
E doar o căprioară.
Acum hai, Lassie.
O să trecem pe la gazdă, să-ți luăm niște haime.
Încă te mai doare ?
Blestemele sunt menite să doară.
Da, o recunosc foarte bine.
A lucrat la Anestezie și Urgențe.
Desigur, toate sunt sfărmate.
O prietenă de-a ta ?
Nu.
- Într-un fel. - A găsit-o infirmiera.
Infarct, a declarat legistul.
Nu pare prea drept, nu ?
O fată frumosă ca asta-
Avea totă viața înaintea ei,
iar Richard Littejohn încă mai respiră.
Pe aici.
Am venit pentru o preluare.
Lauren Drake.
Aceasta este ?
Mă duc să aduc actele.
- E în regulă, Mitchell ? - Seth...
Când am primit apelul, am fost puțin cam surprins.
I-am spus lui Edgar, "Oare când a fost ultima oară
când a recrutat Mitchell ?"
Dar, prietene...
Inciziile astea sunt de parcă ar fi de la bolduri.
A fost deliberat ?
Sunt așa de bine ascunse
printre bucle, încât le poți vedea cu greu.
Serios, sunt impresionat.
- Ce a zis legistul ? - Infarct.
Ce flăcău grozav !
S-a întors Herrick.
- M-a rugat să-ți mulțumesc. - Herrick ?
De când a început el să mulțumească cuiva ?
A crezut că ar fi necesar, atâta tot.
E bine că ai revenit, Mitchell.
A trecut mult timp de când nu ai mai adus pe nimeni la petrecere.
Oamenii începuseră să vorbească.
Atunci când a băut...
Ce ?
Atunci când a băut de la mine...
Poate că am făcut-o mult prea târziu.
Mai era încă în viață, nu-i așa ?
Mda.
Doar că nu prea știu... Poate că nu a funcționat.
Deci e ceva ce nu mai poți face, asta vrei să spui ?
Am spus că nu știu.
Astea sunt gânduri ulterioare, nu ?
Hei, Mitchell ?!
Mitchell, ce-ți mai face animalul de companie ?
Ești sigur că era fosta ta prietenă ?
Numele, epilepsia...
Cine altcineva ar putea fi ?
În afară de asta, știu sigur că ea este.
Și ce o să faci ?
Cred că o să-mi schimb turele.
Doar pentru câteva zile. Vreau să zic, nu pot să dau ochii cu ea.
- De ce nu ? - Crede că sunt mort.
Păi, ea crede...
Nu prea știu ce crede ea, nu am văzut-o de doi ani.
- Trebuie să-i vorbești. - O să vrea să știe de ce am dispărut.
Da, acum ai o șansă destul de bună.
Las-o baltă. Și ce o să-i spun ?
Asta trebuie să se întâmple mai devreme sau mai târziu.
Păi, nu asta,
- ceva asemonător. - Ce vrei să spui ?
Nu poți continua să te ascunzi, George.
- E doar pentru câteva zile. -Nu vorbesc doar de ea.
Ai auzit de Lauren de la Anestezie și Urgențe ?
A făcut infarct ? Îți vine să crezi ?
- O cunoșteai ? - Doar puțin.
A fost copil unic, știai asta ?
Cred că părinții ei sunt distruși... nici nu-mi pot imagina.
M-am gândit că ne putem lua un loc unde să locuim.
Cum, împreună ?
Vorbești serios ?
O să fiu ca toată lumea pentru o perioadă.
Adică, fără sânge ? Poți să faci asta ?
Pot să încerc, ajută și asta.
Cu cât mai ordonat o să fiu, mai multă rutină și...
normalitate,
- o să fie mai ușor. - De ce acum ?
Nu știu.
Când ești la Roma, oprește-te
să ucizi alți romani.
Vorbești despre normalitate, ca și cum ar fi ceva...
Parcă ar fi drept.
- Aceleași reguli nu se aplică la noi. - Ce se poate întâmpla mai rău ?
Pot să le pierd pe toate, din nou.
Acesta e blestemul, George.
Nu ceea ce ți se întâmplă la fiecare lună plină, ci acesta.
George ?
- Julia. - lisuse Cris...
- George ! - Scuze, nu am vrut să te trezesc.
Am crezut...
- Noi am crezut că ai murit. - Știu. Îmi pare rău.
Ce ți s-a întâmplat ?
Trebuie să plec.
- Să pleci ? Nu poți pleca. - A fost o idee proastă.
Am crezut că ești mort.
Am plâns după tine și acum tu ai apărut aici.
Ce ești, doctor sau altceva ?
Sunt infirmier.
Infirmier ?
Doamne, George.
Ai un IQ de 156 și ești doar un nenorocit de infirmier la spital ?
Mama ta ar înebuni...
Eu...
M-am îmbolnăvit de ceva.
Ca o îmbolnăvire cronică ?
Ai pe cineva ?
Sunt logodită.
Cum de ne-ai putut părăsi pe noi toți, George ?
Cum de m-ai părăsit ?
Noi n-am fi fost...
Dacă nu ar fi fost asta, poate că între noi ar fi fost ceva.
- Ce vrei să zici ? - Oamenii ca tine...
nu stau cu oameni ca mine.
Sunt doar un tip de umplutură.
Sunt un tip la care privești înapoi și spui,
"O, a fost dulce".
Dacă nu ar fi fost asta, poate că între noi ar fi fost ceva.
Dar te-am adorat.
Te-ai îmbolnăvit de ceva, nu-i așa ?
Doamne, nu știu ce să cred.
- De ce anume ? - Este ceva... străvechi.
Locuiești acum aici ? Acum o să fii pe aici ?
Trebuie să mă întorc la spital în câteva săptămâni.
Am problema aceia nerezolvată, așa că trebuie să mă întorc.
Așa că dacă o să mai fii aici...
atunci poate că ne mai vedem.
- Mi-ar face plăcere. - Și mie.
I-am spus niște chestii despre tine lui Lauren.
Niște chestii stupide.
Dar simt că e important să-ți spun că îmi pare rău.
Ai spus că sunt periculos.
Credeam că e mai bună în a păstra un secret.
Am fost total deplasată.
Te cunosc prea puțin.
Așa că...
O casă sau un apartament ?
Orice ne putem permite.
Și dacă o să trebuiască să ne mutăm din nou ?
O să ne mutăm.
O să facem curat împreună.
O să ne notăm atribuțiile.
Am să cumpăr tot ce trebuie.
Cum rămâne cu oaspeții ?
Nu le putem cere să facă curat.
Nu...
Dacă unul dintre noi... vrea să primească un oaspete ?
În ultima ta casă e clar că
ai avut un grad de securitate cu care nu sunt obișnuit.
Dacă o să vrei un oaspete, poți avea un oaspete.
Stai o clipă. Vorbești despre domișoare venite ca oaspeți ?
Nu.
Nu știu.
George...
Nu mă face să mă răzgândesc.
O, Doamne, ai vorbit cu ea, nu-i așa ?
Ce a spus ?
Cum e ea ?
E frumoasă.
Armăsarule !
Bine.
O să închid ochii.
Dar nu o să-ți permit
să transformi drăguța mea casă într-o pensiune Playboy.
Și vrem o canapea comodă pentru a sta în fața televizorului
cu bere și pizza.
- Ce zici de un fotoliu ? - Urăsc fotoliile.
Oamenii au probleme cu spatele de la ele. Dacă e așa ceva, plec imediat.
A fost proprietatea unui sculptor,
a fost atelierul lui. Apoi a fost cumpărată de un cuplu tânăr.
Planul a fost de a fi refăcută, dar...
tânăra... a murit înainte ca ei să facă prea multe,
puteți face un decor individual.
Da, e un fel de a spune.
Nu știu ce să apun. Vedeți, prietenul meu e o persoană năzuroasă.
Am avut mult de furcă să fie de acord cu asta.
Poți să vezi spitalul de la geam !
Și e o bucătărioară micuță, poate o să încapă o măsuță.
Oricum, dacă avem oaspeți putem sta chiar aici.
lar micuța grădină e chiar... minunată.
Putem crește legume.
Precum am spus, e un client foarte dificil.
De ce a stat liberă attâta timp ? Chiria e destul de bună.
Spatele casei nu primește prea multă lumină.
Nu sunt înebunit după soare.
Și, după cum vedeți, casa are unele inconveniente.
Da, dar sunteți doar la zece minute distanță de universitate.
Ar fi trebuit să găsiți niște studenți.
Bine, iată...
Au închiriat-o câteva persoane, dar nu a mers.
Personal, nu prea cred toate astea, dar legal,
sunt obligată să văspun că ei credea că această casă este...
- Înspăimântătoare. - Înspăimântătoare ?
Au spus că ei simțeau ceva. Desigur, cred, că e ridicol.
Vreau să întreb, dumneavoastră simțiți ceva înspăimântător ?
Cred că nu suntem cele mai indicate persoane să ne întrebați.
Îmi place la nebunie bucătăria, e ca un catalog.
Uite !
Canapeaua ta !
A avut acele gânduri legate de cum stăm împreună pe canape.
E în regulă, am mai cazat persoane aflate în situația voastră...
- și înainte. - Mă îndoiesc.
Nu, serios. Am găsit un apartament drăguț pentru 2 fete la Cottham.
Nu am fost convinsă de la început, dar una a zis că a fost la TA și...
- am făcut legătura. - De ce râzi ?
Nu mă înțelege greșit, erau foarte drăguțe, doar că...
Eu nu prea înțeleg treaba asta.
Sunt ca și voi. Îmi place scula prea mult.
Ești exact ca el. Jur că este neobosit.
Uite, stați o clipă, noi nu suntem... Noi nu suntem gay.
Nu le-a spus încă părinților.
Am avut o prietenă.
Dar și-a dat seama că trăia într-o minciună.
Deci, ce facem acum, băieți ? Să-I sun pe proprietar ?
- Ce o fi - o fi ! - Foarte bine.
O să chem o mașină.
Cum de a putut crede că suntem un cuplu ?
Sunt cu mult peste nasul tău.
Chiar o să facem asta.
- Nu-mi vine să cred. - Deci așa,
oamenii au spus că ei cred că aici e înspăimântător.
Acum chiar o să fie !
Lasă-mă să te trec pragul în brațe.
- Ce e ? - Vino.
E o zi mare.
Nu fi ridicol.
Înseamnă mult pentru mine, George.
Știi, m-am gândit că poate luăm o cușcă sau ceva asemănător.
- O cușcă ? - Da, s-o punem în camera ta.
O să mai avem nevoie și de draperii
- pentru zgomote, și... - Nu !
Nu am să mă transform în casă.
Casa este separată, casa nu e pentru asta.
Nu las chestia aceea să pătrundă aici.
Și atunci ce o să faci ?
Nu am nici cea mai mică idee.
Rahat !
Dispăreți !
Încă e proaspătă.
- Trebuie să vezi ce e. - De ce să merg eu ?
O să fii mai bun într-o bătaie. Tu ești... îndesat.
Nu sunt îndesat.
Uite-te la tine, ești ca și...
Știi când în desenele animate cade un safe pe cineva ?
Oh, la dra... E chiar ridicol.
Ce poate fi mai înspăimântător decât unul dintre noi ?
Unul mai mare decât noi ?
Cine dracu' ești tu ?
- Ce ? - Cine naiba ești ?
Rahat, mă poți vedea ?
Bineînțeles....
Cine ești ?
- George ? - Poți să mă vezi ?
Poți să mă vezi că fac asta ?
-Despre ce vorbești ? - George.
Și tu poți să mă auzi, nu-mi vine să cred asta.
Nu-ți vine să crezi ? Mitchell cheamă poliția.
Tu ai scris pe zidul nostru.
- Mai bine ai pleca ! - George, oprește-te !
Asta e incredibil !
- Mitchell, cheamă poliția. - Nu, e în regulă.
Nu e în nici un caz. Am plătit chiria.
George, taci din gură !
Ea e o fantomă.
Care e ideia ?
Acesta a fost primul nostru cămin împreună.
A dat drumul la radio, m-a cerut de soție, am spus "da",
cânte Alison Moyet.
Am stat aici doar 2 săptămâni, eram așa de încântați.
lar apoi...
Oricum, după ce eu...
am murit...
a venit familia mea și emoția, intensitatea acesteia,
știi când deschizi cuptorul și căIdura lui te izbește în față ?
Exact așa a fost. I-am urmat din cameră în cameră
am țipat la ei,
dar nimeni nu m-a putut auzi, mi-am dorit doar să plece.
Nu înțelegeam ce se întâmplă. Doream să plece să pot gândi.
Apoi ei au plecat...
și eu am rămas cu totul singură.
Logodnicul meu...
are un frate în Saudi, cred că a plecat la el.
Dar cred că abea plecase de aici
că brusc s-a mutat cineva.
Ar trebui să vezi asta. Trebuie zgrăvit tot peretele.
- Trebuie să-I lași să se obișnuiască. - Cunosc asta, mulțumesc.
Am spus doar.
Ce s-a întâmplat după aceea ? Când s-au mutat alții aici.
Mi-am dort locul acesta doar pentru mine, așa că am...
mutat anumite lucruri.
Tu ai fost cea care ne-a mutat lucrurile ?
Ai bătut puiul în cuie, mi-ai rearanjat cărțile ?
Nu, de fapt, asta am făcut eu.
Las-o baltă, George, erau puse în ordine alfabetică.
E ca și cum aș sta cu Rain Man.
- Nu ai ieșit de loc afară ? - Nu prea.
Nu ai mai ieși pe afară de un an întreg ?
Am fost prin grădină, am...
A trecut atâta timp încât nu știu ce se poate întâmpla.
Ce faci tu toată ziua ?
Țin lucrurile în ordine,
Citesc...
Un un radio cu căști.
Și nu ai încercat să... să-ți termini călătoria ?
- Crezi că pot asta ? - Păi, ai încercat ?
- De ce ești aici ? - Ți-am spus, îmi place.
Vreau să spun, în general, de ce mai ești aici ?
Nu știu.
Bine, asta a fost grozav.
Prima mea fantomă.
Arivederci ! Dar acum s-a făcut cam târziu...
Nu trebuie să-mi amintești tot timpul că sunt fantomă. E grosolan.
Dacă cineva e gras, tu o să-i spui, "Doamne, tu ești gras ?"
Poate că sunt puțin morocănos pentru că ai încercat să mă sperii în casa mea.
A fost casa mea înainte de a fi a ta !
Acesta nu e un argument, bine ?
Nu e ca un air-bag de la mașină.
Cred că nu sunt prima ta fantomă, nu-i așa ?
Nu, nu ești.
Știu ce ești.
Și tu.
V-am ascultat.
Nu-mi pasă.
Nu am prejudecăți.
lată de ce o putem vedea.
Poți spune că suntem toți din aceeași țară, din regiuni diferite.
- Dar oamenii normali nu mă pot vedea. - Mulțumesc, suntem perfect normali.
Am spus normali, nu cei care se transformă o dată pe lună în vârcolaci.
Cum ai murit, Annie ?
Repede.
Unde o să te duci ?
Acolo e nimicul.
Acolo e nimic.
Ar trebui să o lăsăm să stea.
- Cum ? - Măcar pentru o vreme.
- A fost casa ei o dată. - Da, dar apoi a murit.
Așa că poți să spui să a fost un obstacol în a merge înainte.
Atunci când am văzut fantome înainte acestea au fost mult mai...
transparente, dar pentru noi ea este total solidă.
Casa o face să fie așa, ea are o legătură puternică cu casa.
- Dacă o dăm afară acum... - Ce, o putem omorî ?
Crede-mă, George, sunt lucruri mai rele decât moartea.
Oricum, ce face aici ?
Ar fi moartea ei.
Ceva din circumstanțele morții ei sunt...
ceva rău,
ceva nerezolvat.
Ce vrei să spui cu asta ?
Păi, ar fi bine să luăm în considerație că ea nu a murit de bătrânețe.
Chiar și așa, de ce se tot întoarce ?
De ce mai stă într-o casă în care a fost fericită ?
- Poate are a doua șansă. - Asta ar fi...
Oh, oare nu putem avea măcar ceva,
măcar ceva în viața noastră care să nu fie legat de monștri ?
O să stea în debara.
Să pun ceainicul la fiert ?
O să facă tot timpul asta ?
Totul e în regulă, Mitchell ?
A fost pe aici tânărul doctor Sanji, mai devreme.
Era total epuizat.
L-am ajutat puțin și a rămas să dormă în acel scaun.
I-am spus, "O să devină din ce în ce mai rău, prietene,
când o să se închidă Sf. Jude,
o să înceapă să folosească vechile camere de la subsol. "
- Ce anume ? - E o vizuină de iepuri jos.
Totul poate fi blocat, cred.
La început am crezut că era folosită pentru a pune
toți nebunii și copii hidrocefali acolo, înțelegi ce spun ?
Dar acolo e un fel de cameră de izolare,
cred că a fost pentru pacienții bolnavi de febră tifoidă, vezi ?
Poți să mi-o arăți ?
Este destul de bine izolată fonic, nu că ar veni cineva aici la subsol.
Clanța din interior este scoasă așa că dacă ești înăuntru,
ușa poate fi deschisă doar din exterior.
Nu o să poți scăpa de acolo, o să fii în siguranță.
- O să fiu în siguranță ? - Și apoi,
o să-ți dau drumul dimineața când o să redevii bătrânul
norocos fericit și mulțumit, din nou.
Lasă-mă în pace.
- Julia ? - Te rog, pleacă.
Ai auzit ce spune. Valea de aici, micuțule.
E doar cineva care lucreză la spital.
Ți-a făcut și ție ochi dulci ? Ce ți-a spus ?
- Peter, te rog... - la bilet și stai jos.
Nu crede că e ceva special. Face ochi dulci la toși.
Doctorului, șoferului de taxi.
- Crede că nu am văzut. - Ar trebui să te calmezi.
Ar trebui să o ștergi de aici. Ți s-a spus de două ori.
Cred că nu pot face asta.
George, te rog.
George...
Ai spus george ?
Am văzut fotografii cu tine.
Tu ești cel care a dispărut.
Ai urmărit-o până aici ?
Crezi că o poți avea înapoi ?
- Deci ce ți-a spus ? - Nu știa că sunt aici.
Îți pierzi timpul. Nu mai vorbește de tine. Sunt sigur că ai remarcat asta.
Mă bucur că o să vadă asta.
- Ești norocos că nu se întâmplă mâine. - Ce se întâmplă atunci ?
Monștri încep să apară.
Ce faci ?
- Cel mai rău lucru... - George, lasă-I în pace !
Cel mai rău lucru...
e că asta te face să te simți foarte bine.
Acum o săptămână,
aveam nevoie de ochelari pentru a urmări știrile.
Mitchell trebuia să-mi deshidă borcanele.
Apoi, dintr-o dată, totul a început să funcționeze.
Toate simțurile mele s-au ascuțit și e o parte din mine nerăbdătoare.
Aceasta s-a activat și mi-e foame.
- Dă-te jos de pe el ! - Gâtul e ceva fascinant, nu ?
Împletirea de artere și mușchi și nervi.
Știi că sunt două vene jugulare, una internă și una externă ?
Am întâInit persoane care au gustat din ele.
Și ele au spus că sângele a țâșnit
cu un zgomot de la aerul din plămâni, care mai era cald.
Și atunci când au descris asta ei aveau acea...
privire... de parcă tot în ceea ce mai puteau crede
era doar somnambulism, și doar în acele câteva clipe
ei erau în totalitate... și cu adevărat vii.
E o parte din mine care ar da orice
pentru a simți ce simt ei,
pentru a gusta ce au gustat și ei...
Și acesta este...
cel mai rău lucru.
Atinge-o din nou...
- O să te omor. - Ce...
Ce s-a-ntâmplat cu tine ?
Stai departe de mine.
George...
George !
Unde pleci ?
Afara. Doar până afară.
- Vrei să vii cu mine ? - Eu...
- Ale cui sunt astea ? - Sunt ale lui Annie.
Nu poate să le bea, e ca și cum
le-ar vărsa pe podea.
M-am gândit că...
am putea încerca să vedem pub-ul de la capătul străzii.
- Atunci de ce le face ? - Îi place rutina executării lor.
Sunt ceaiuri, cafele,
și chiar două ciocolate calde.
Pune una la microunde, e ca la ruleta rusească.
Deci poate să facă ceai, poate ridica cana
și ceainicul, dar nu poate bea.
E așa o pierdere.
Dar, mai bine să nu o descurajezi.
Dacă avem puțin noroc în curând o să și gătească.
Sau putem merge în oraș dacă vrei. Hai, fac eu cinste.
Bună, George.
Salut.
O ceașcă de ceai ? Tocami I-am făcut.
Nu, mulțumesc, nu vreau.
Atunci, am plecat.
- Vii și tu, George ? - Las-o.
Annie,
tu ce vrei să faci ?
Mai devreme sau mai târziu trebuie să o faci.
Hai, ține-mă pe drumul bun și drept.
Nu știu dacă sunt pregătită pentru asta.
Atunci când ai murit...
Ce ai văzut ?
- Ce vrei să spui ? - Uneori această...
situație, devine de nesuportat,
și când încep să mă gândesc la toate și nu cred că există ceva...
Deoarece... nu se poate așa.
Nu știu ce m-aș face dacă aș crede că așa se termină totul.
Eu nu pot...
Nu prea pot să-ți răspund la asta, nu am văzut așa multe.
Am presimțit ceva...
Era luminos și cald și...
Dar...
Nu am putut ajunge acolo.
Cred că mai erau și alții aolo.
E greu să...
Este așa cum îți imaginezi. E ca în filme, un loc frumos.
Nu ești cam tânăr să fii într-un loc ca acesta ?
Vrei să-mi vezi buletinul ?
Vreu să spun doar că nu ești ca toți
- clienții obișnuiți. - Care sunt cum ?
Oameni ca mine.
Amețiți.
Sunt mai bătrân decât par.
Am un prieten.
El susține că orice fericiere o avem ca împrumut.
El ne numește nebinecuvântați.
Sună ca un țipăt absolut.
Acum înțeleg ce înseamnă.
Vezi, am crezut că dacă avem o casă, ne uităm la TV,
o să ne facă asemeni celorlalți, dar nu e așa, deoarece...
natura...
Pentru că natura câștigă întotdeauna.
- Ce vrei să-ți iau ? - Nu mai vreau de băut.
- Lasă. - Vreau să spun, nu am nevoie.
Poți să vii acasă cu mine, dacă îți dorești asta.
Am putea să...
...stăm doar de vorbă. Depinde de tine.
- Dar nu mă cunoști. - Ce trebuie să știu ?
...singur, dar nu mai fac lucrul acesta de mult timp.
- Ești periculos ? - Periculos ?
Ce te-a făcut să spui asta ?
Am glunit.
- Hai. - De ce ai folosit acel cuvânt ?
Ar trebui să mergi acsă.
Salut.
- Stai aici de mult timp ? - Definește mult timp.
O oră ?
Atunci, da.
- Cât e ceasul ? - Aproape cinci.
Ai dormit toată ziua.
Lucrezi la noapte ?
Nu. Eu trebuie să... fac o treabă.
Ce fel de trebă.
O treabă de vampir.
Credeam că ești la cură.
Noi nu omorâm oameni acolo, este doar o...
Treabă.
Așa că...
Am să mă dau jos din pat acum.
Bine.
Oh, în regulă !
Seara trecută George m-a întrebat despre moarte.
M-a întrebat ce am văzut.
- Și ce i-ai spus ? - E religios, are credință ?
Da, este evreu.
I-am spus că e un loc frumos, că e ca în filme.
Cred că amândoi I-am văzut, nu-i așa ?
Moartea.
Ai văzut coridorul cu oamenii din capăt, cu bâte și robe...
Ai făcut ce trebuia.
Nu trebuie să știe asta.
Nimic din toate astea.
Ai întârziat.
Ce s-a întâmplat cu Lauren ?
Nu-ți face griji pentru ea.
Bună.
Salut, la toți.
Mulțumesc.
Merci.
După cum știți,
i-am vizitat pe unii din verii noștri
din străinătate, destul de recent și am crezut că pot profita
de această oportunitate pentru a împărtăși cu voi,
unele gânduri pe care le au.
Știu că aceste ocazii sunt, de obicei,
nu sunt constrânse de foramalități, așa că...
vă promit că vor fi rapide și fără durere.
Mă întreb, oare de câte ori am spus noi asta, păi nu ?
George ?
George !
Când ați venit aici în seara asta,
ați remarcat acele mici statui ale lui Budda,
chiar la capătul scărilor ?
Este amuzant, nu-i așa, cum...
o serie de obiecte obișnuite
dau un simț atât de acut
al mândriei în istorie și a moștenirii ?
Cât de minunat trebuie să fie.
Desigur, este diferit pentru noi.
Noi nu trebuie să ne păstrăm cultura. Noi trăim veșnic,
noi suntem propriile noastre monumante.
Dar oare aceasta ne poate opri în realitate ?
Nu există aici și un element de rușine ?
George, oprește-te !
Ce dracu' ai ?
Julia !
- Ce faci aici ? - Trebuie să vorbim, George.
Nu pot să las... Trebuie să știu ce s-a întâmplat, ce se întâmplă.
Nu poți... Nu trebuie să stai aici.
Am terminat cu Peter.
Acum s-a terminat, dar trebuie să știu ce o să fie cu noi.
Bine, ai dreptate.
O să vorbim, dar nu acum, bine ? Îți promit că...
- Ce faci aici ? - Trebuie să fac ceva
și tu nu poți să fii aici. Mâine.
- Nu scapi de mine, din nou. - Eu sunt... eu sunt...
Nu pot acum. Hai să ne vedem mâine, o să putem...
Nu ! Nu o să te las...
Oh, Doamne...
Ce ai făcut ?!
Nu e nimic bun. Nu se deschide, suntem încuiați aici.
Bine,
deoarece acum o să fii nevoit să vorbești cu mine.
Nu, nu, nu, nu, e foarte rău.
Oh, Doamne, asta e de rău. Asta e rău de tot !
Doamne, e în regulă, putem striga pe cineva.
Nu o să ne audă nimeni de aici de jos.
Atunci să vorbim.
- George ? - Annie, trebuie să vorbesc cu Mitchell.
Oh, a plecat în oraș.
Și-a lăsat telefonul aici. Nu aș fi răspuns,
- dar am văzut că ești tu, și... - Unde este ?
Vrei să lași un mesaj ? Stai o clipă...
Aici e un creion
pe undeva. Să iau ceva să scriu.
Annie, taci din gură.
Sunt în camera de izolare
dar mai este cineva cu mine.
Am nevoie să vii și să o scoți de aici. E cineva cu tine ? Cum s-a întâmplat asta ?
Nu are importanță.
Annie, ascultă.
Mai am cam 20 de minute până la transformare.
Am nevoie de tine, aici jos.
- Dar, eu... eu nu pot. - Poți.
Este la subsolul spitalului.
lei liftul până la subsol și urmezi indicațiile pentru a ajunge în Zona 9.
George, nu pot părăsi casa.
Am să o omor.
O să o rup în bucăți.
Nu știu ce o să mi se întâmple dacă plec, nu știu.
Annie, trebuie să vii aici, acum !
- Îmi pare rău, nu pot. - Annie, nu...
Nu pot, îmi pare rău.
- A închis! - Ce se petrece ? Cine a fost ?
A închis !
Trebuie să mai fie o cale de ieșire...
Sau poate undeva unde să te pun.
Undeva... Undeva să fii în siguranță.
Nu prea înțeleg... Cineva o să ne găsească, până la urmă.
Nu mai avem timp !
Timp de secole, ne-am reprimat adevărata nostră fire.
De ce ?
Strămoșii noștri au fost alături de faraoni și regi !
Și chiar dacă acum suntem
exilați la marginea societății...
rușinași de gloria noastră, ascunzându-ne
asemenea hoților...
Și împărțind pâinea cu ciudații.
- Ușa poate că se poate crăpa... - Trebuie să te calmezi.
Cineva o să ne găsească, o să fie totul bine.
Prieteni, suntem înconjurați,
de o competiție a... huliganilor
ce pradă lumea de resursele sale, pârjolește
și distruge mediul înconjurător,
fericiți să-și trimită tinerii să lupte în războaie îndepărtate și fără sens
privind cum se întorc navele pline de cadavre.
Pe aceștia i-am lăsat la cârmă.
Am avut șansa noastră.
Noi am avut șansa nostră de a evolua și nu am fructificat-o.
Ne învârtim în jur ca și în epocile întunecate.
Nu am fost expulzați din societate,
noi am măcelărit-o în drumul nostru.
Și Lauren...
A fost măcelărită, Mitchell ?
Și acum...
Nu înțelegi ?
Chiar despre asta vorbesc. Uite cât de rușinat poți să fii.
De ce ? De ce ?
Nu a făcut El mielul, dar ne-a făcut și pe noi ?
Nu ar trebui să ne ascundem în umbre,
ci să mergem prin lume asemenea inundațiilor.
Glorie.
Glorie...
Și lăsați-i pe copii lui Darwin să găseasă ultimul act al evoluției.
Glorie prieteni și festin !
Este dreptul nostru.
Este destinul nostru.
Este timpul nostru.
Ce s-a întâmplat ?
Se întâmplă.
- O, Doamne ! Se întâmplă. - Ce ? Ce se întâmplă ?!
- George, ce faci ? - Doar stai la o parte !
Stai mai departe !
Tu nu poți înțelege !
Nu o să se termine niciodată ! Nu se termină niciodată !
Dragule, ești bolnav, ai nevoie de ajutor.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Te iubesc.
George, te rog...
George, ce dracu' se petrece ?
- Trebuie să te scoatem de aici. - El mai e acolo,
- ceva e foarte în neregulă ! - Uite-te la mine ! Stai și privește !
Cum poate trăi cu asta ?
Pare atât de...
atât de dureros,
de parcă s-ar rupe în bucăți.
Cel puțin acum știu de ce m-a părăsit.
Ești și tu o...
- Ești și tu una din ei ? - Nu, eu sunt altceva.
- Ce anume ? - O fantomă.
- O fantomă ? - Nu sunt fanul acestui cuvânt.
Dar eu pot să te văd.
Știu asta.
De când i-am întâInit pe George și Mitchell mă simt ca și cum...
Înainte de asta eram singură, mă scufundam. Dar acum...
Doar fiind...
recunoscută de cineva, să fiu...
plăcută și cunoscută...
E ca și cum aș fi reală.
Cine e Mitchell ?
Prietenul lui George, e vampir.
Îmi pare rău.
Sunt doar puțin cam...
Sunt puțin depășită de evenimente.
O să se lumineze în curând. George o să revină...
înapoi.
Ce ai de gând să faci ?
Să spun adio.
Deci...
Așa...
- Am crezut că ești gay. - Ar fi fost mai ușor.
Luptând cu ceva ce nu există.
Ce se întâmplă acum ?
Este prea greu pentru mine.
- Nu sunt suficient de putenică. - Crezi că eu sunt ?
George...
Nu o să înțelegi nicodată cu adevărat cât de puternic poți fi.
Ai putut să trăiești cu toate astea, aproape doi ani...
Dar nu pot face asta.
- Sunt dor un... - Om ?
Îmi pare atât de rău.
Ai grijă de el.
Tu trebuie să fii vampirul.
Deci.. abia ai ajuns la Hogwarts.
În ce clădire te-au cazat ?
Cred că la Gryffindor,
dar trebuiau să fie curajoși. Altă opțiune ?
Ravenclaw. Are și aceasta niște caracteristici ?
Cred că au avut minte.
Ai fi putut sta la Ravenclaw.
De fapt, am plecat de la elegantul Hufflepuff.
Își petreceau toată ziua realizând
diferite lucruri cu forfeci securizate și sclipici.
- Ce spun despre tine ? - Cred că au spus,
că probabil e cel mai bine.
"dacă ai sta în carantină pentru următorii cinci ani. "
A ales cineva, vreodată Slytherin ?
Nu, pentru că e ca și cum ai spune "sunt un sociopat. "
Pot să mă așez aici ?
- De ce ? - Să fiu mai aproape de casă.
Trebuie să fii aproape de casă ?
- Da, ajută. - Dar stau confortabil aici.
Bine.
Pot să încep să socializez puțin, ar putea speria pe unii, dar...
Mulțumesc.
O, da. Așa e mult mai bine.
- George, bei băutura mea ? - De ce ai comandat ?
Nu pot să stau doar așa, sau poate pot ?
Dar dacă o să beau o să las o baltă pe scaunul meu.
La fel și cu berea Lagger, trece total prin mine.
Am impresia că o să auzim acestă glumă de foarte multe ori.
Cu timpul, va deveni mult mai îndrăgită.
Doar fiind cu voi doi e cel mai important lucru.
Nu te simți prost că mănânci
sau bei în fața mea, deoarece experiența asta nu o s-o mai am.
Nu vreau ca asta să te oprească.
Asta e o pierdere, nu-i așa, George ?
Oricum, nu ar trebui să mănânci slănină. Ești evreu.
Am dat la o parte toate chestiile religioase de când am început să mă transform în lup.
Există reguli legate de vârcolaci ?
Ar fi greu să găsești o religie care să nu-i condamne.
Ce zici de Moonies ?
Încă un rând ?
În regulă. Câștigi 10 milioane de lire.
- Ce ai face cu ele ? - Cumpăr Colin Firth.
Mitchell...
Periculos.
Mitchell...
- Mitchell... - Lauren.
Mulțumesc, mulțumesc mult de tot.
- Lauren, îmi pare atâr de rău. - Despre ce vorbești ?
Asta e cea mai extraordinară chestie care mi s-a-ntâmplat.
Ai luat acel corp inutil și deteriorat,
acea patetică jumătate de viață.
Mă simt așa de puternică, așa de tare,
parcă corpul meu e făcut din diamante.
- Lauren, te rog... - Lucrurile ce le-am văzut, Mitchell.
Chestiile pe care le pot face.
Atât de frumoase, atât de săIbatice !
Nu o să mă pot ierta niciodată pentru ce ți-am făcut.
Am să încep să fac recrutări.
De abea aștept asta, dar ei spun că trebuie să mai stau.
- Spun că e destul de complicat. - Ascultă.
Trebuie să-ți aduci aminte cine ai fost.
De prietenii și familia ta, de ce sunt ei.
De rugăciunile lor.
Chiar îți plac ?
Ei sunt nimic în comparație cu noi.
Ei sunt ca și... desenele pe hârtie.
Știi ce urmează să se întâmple, nu-i așa ?
- O putem simți cu toții. - Nu mai putem fi ce am fost.
Nu putem începe să vânîm din nou.
Ceilalți vorbesc despre tine.
E adevărat că ești prieten cu un fel de animal ?
Nu este un animal și nici eu nu sunt.
Lauren...
Crezi că poți fugi de toate astea ?
Crezi că poți fugi de ceea ce ești ?
Toate stau să se schimbe în jurul tău.
Aceasta este viața,
ca și mișcarea și modificarea plăcilor tectonice,
și totul începe aici...
Acum.
Trebuie să te decizi cine sunt prietenii tăi.